Tidigare på Stargate Atlantis...
Hur är det med Major Sheppards skada?
En utomjordsinsekt fäste sig i nacken.
En del av Ellia är människa och andra hälften är från insekten kallad Iratus.
- Hon tog retroviruset. - Du sa att det inte vara klart.
Det är inte det på långa vägar!
Du är infekterad av Iratus retrovirus.
Det ändrar hans DNA. Han utvecklas till något liknande Ellia.
Det är inte säkert att vara med mig.
Titta rakt fram, fokusera på mig.
Aldrig någonsin, titta bort från din fiende.
Det visar svaghet. Är du vek?
- Nej. - Bra. Är du redo?
McKay, vad sa jag? Titta inte bort.
Du måste förutse nästa steg.
Är du okej? Jag gör det lätt, så du inte skadas.
- Tack. - Du börjar bli bättre.
- Verkligen? - Nej.
- Hur går ninja lektionerna, Jet Li? - Vad vill du?
- Vi har ingen kontakt med Terananerna. - Du menar vulkan folket?
- Supervulkan folket. - Vad hände med dem?
- Vi vet inte. - Se hur vi tappade kontakten med dem.
Normalt kontaktar de oss emellanåt.
Vi brukar förse dem med mat, mediciner.
Det är det minsta vi kan göra efter förstörelsen av Orion.
Men vi har inte hört något på länge nu. Jag försökte få radiokontakt...
...men ingen respons. - Sänd en MALP.
Tja, vi gjorde det. Allt ser bra ut, men bosättningen är en bit från porten-
- så vi vet inget ännu. - Jag vill att du kollar upp det.
Vad?
Du vill kanske byta om först?
De har gjort mycket på kort tid.
De är hårt arbetande. Jag gjorde flera resor för att assistera dem i starten.
Det här är John Sheppard från Atlantis...
...som anropar Terananernas bosättning. Var snäll och svara.
Jag tänkte jag skulle prova åtminstone. Okej, låt oss gå.
Någon hemma?
Det ser ut som om de övergett platsen.
De har kanske hittat en bättre plats.
De har lämnat allt. Varför göra det?
Försök få igång arbetsstationerna, så vi kanske får reda på vart de tagit vägen.
- Jag har något. Ett ensamt livstecken. - Var?
Det... är under oss.
- Ganska långt under oss. - Har de byggt under jorden?
Nej. En tidigare civilisation var lik Genai-
-och levde under jord i skydd från vålnaderna.
De lämnade flera gångar efter sig-
-men Terananerna använde dem inte. - Tja, någon gör det.
Hur kommer vi dit?
Rodney.
Vänta!
Vad är det?
- Det ser ut som en kokong. - Vad finns inuti?
Vad det än är, så är den inte där längre.
Stargate Atlantis - Säsong 3 Episod 19 "Vengeance"
Översatt av: Pedalen divxsweden.net
Text hämtad från www.UNDERTEXTER.se
- Har Sheppard lämnat någon rapport än? - Nej, de har inte varit borta så länge.
Fortsätt, och ring dem.
Hur går det där?
Jag tror jag vet varför vi tappade kontakten med Terananerna.
- Varför? - De är borta!
Vad? Alla?
Ser så ut. Bosättningen är övergiven.
Rodney fångade upp ett livstecken under oss, men...
Vi tror inte det är mänskligt.
- Varför? - Vi fann en kokong under bosättningen.
Vi tror det som kläcktes är det vi följer.
Sa du kokong?
- Ja, som en stor slemmig... - Det är en fröskida!
Jag tänkte säga ägg, vem vet vad det är.
- Jag skickar backup. - Vi klarar det.
Jag vet, men hellre säker än ledsen.
- Jag skickar marinsoldater som assist. - Okej, om du känner behov av det.
Det gör jag. Weir ut.
- Det är ett helsikes komplex här nere. - Det är som en labyrint.
- Vi är närmare. - Hur långt kvar?
40 meter och stilla.
Okej, bra. Gör det plötsliga rörelser, vill jag att du försäkrar att...
Var är Ronon?
- Ronon! - Här inne!
Åh, herregud!
Terananer.
Vad har de i nacken? Allihop.
- Ser det bekant ut? - Det ser störande bekant ut.
Du tror inte...
Ronon?
- Åh, för guds skull! - Ronon!
Här inne!
Du kan inte vandra iväg så här. Du måste...
Åh, nej.
- Iratus insekt. - Jag hatar dem.
- Det förklarar sårens utseende. - Vad gör den här? Den är inte infödd.
- Tja, någon tog med den hit. - Ser ut att vara den enda.
- Kan det vara ett vålnads experiment? - Jag tror inte Terananerna gjorde det.
Jag känner inte av någon vålnad här.
Vår lilla vän rör på sig!
- Det kommer mot oss. - Hur fort?
- Mycket fort! - Den vet var vi är. Ronon, bedöva.
- Varför? - Bedöva!
Överste Sheppard, kom in.
- Löjtnant Nagely anropar, hör du oss? - Ja, löjtnant.
Sir, vi anlände precis och är på väg till bosättningen enligt order...
Bra, underbart.
Vi möter upp er där. Radiotystnad gäller. Sheppard ut.
Den har stannat!
- Varför? - Hur ska jag veta det?
- Var är den? - Jag tror den är i tunneln.
Den är nära.
- Är du okej? - Ja, jag är okej.
Vad i helsike var det?
Vad är det?
Det ser ut som en del av en arm.
Vi får hoppas det sinkar den.
Kans... kanske den förblöder.
Eller bara låter en ny växa ut.
Dartskepp!
- Den är på väg från oss. - Hoppas förlusten av armen sinkar den.
- Vi måste döda den för att vara säkra. - Kan inte hålla med mer än så.
Och hur ska vi göra det? Var det bara jag som såg att vapnen inte hjälpte?
- Den verkar ha ett skal på ryggen. - Sätt vapnet på döda, igen.
Löjtnant Nagely, Sheppard här. Vad är er position?
Nagely, det är Sheppard. Kom in.
- Du beordrade radiotystnad. - Nagely! Svara!
Det är genom den dörren.
Det här är inte bra.
Dr Weir? Vi har fått in information från Terananernas bosättning.
- Löjtnant Nagely rapporterade in. - Hur går det för dem?
De kontaktade Sheppards team-
-som är 10 km inåt land från bosättningen.
Nagelys team är på väg för att möta dem.
10 km inåt land? Vad gör de där?
De hittade Terananerna. Tydligen lämnade de bosättningen och gick inåt land.
Något mer om kokongen och livstecknet?
De nämnde inte det. De gav lite information. De är nästan utom räckvidd.
Okej, bra. Håll mig underrättad.
Vi har sökt överallt. Det är inte här.
- Bara en massa okläckta ägg. - Fröskivor!
- Finns det någon väg ut? - Nej, det är enda dörren in i rummet.
Den måste ha hittat en annan utväg, för den rör på sig fortfarande.
Alien.
Filmen, alien. De använde ventilations trummorna för att förflytta sig.
Och de dödade alla systematiskt. Tack för det.
- De dödade inte alla. - Vad gör vi nu?
- Letar upp den och dödar den. - Håller med. Men en sak i taget.
- Konstruktionen är väldigt speciell. Ja, jag tror ordet är motbjudande.
Gå! Gå! Sheppard, jag tror de kläcks!
Stäng dörren!
Sprängning sker.
- Är alla okej? - Ja.
Jag tror du svedde mina ögonbryn.
Tror du att du använde tillräckligt med dynamit?
Rodney?
- Jag tror vi fick dem. - Bra.
Utom vår armlöse vän, som rör på sig än.
Kom så tar vi honom.
Löjtnant Nagely, Sheppard här. Kom in?
Nagely, svara!
- De kanske stötte på odjuret? - Och sen? Dödade dem alla?
Inte en chans att ett odjur dödar fyra marinsoldater.
- Den dödade ju nästan oss. - Men den gjorde inte det.
- Vi måste hitta dem. - Lever de skulle detektorn ge utslag.
Räckvidden är på den är några 100 meter.
- Var är odjuret nu? - Vänta lite!
- Det är tillbaka den vägen. - Bakom oss?
- Du sa att det var åt det hållet. - Ja, det var det. Men det måste ha...
- ...vänt runt tillbaka. - Lufttrummorna.
Den hittar bättre än oss här.
Vi bör kanske gå tillbaka till porten.
- Du menar ge upp? - Nej, inte ge upp.
Vi ser vad som hänt de andra, och begär förstärkning-
-så vi kan söka igenom bosättningen.
- Jag gillar planen, om vi röstar. - Låter som, ge upp, för mig.
Teyla har rätt. Det räcker nu. Vi gör det bättre med en fullskalig sökning.
Inklusive lufttrummorna.
- Hur kommer vi ut härifrån? - Den här vägen.
Av alla världar jag varit på, har jag aldrig stött på något liknande.
- Alla fick en god titt på det. - Trots avvikelser, rörde det sig fort.
På något sätt liknade det en människa.
Om du med människa, menar ett groteskt oproportionerligt skelett, så, ja.
Jag menar, det hade två armar och ben.
Jag tyckte det liknade en jätteinsekt. Jag hatar dem.
Om det var ett vålnads experiment, så kanske den är kombinerad med gener-
-från Iratus och Terananer.
Som är sättet vålnaderna utvecklades på.
Iratus biter människan, DNA blandas med deras, tusen år passerar, vålnader.
- Och vadå? Försöker de framställa fler? - Oförklarligt, vill de framställa fler-
-behöver de bara sammanföra en kvinnlig och manlig och skaffa ett rum.
Det fungerar inte så för vålnader, okej? Åtminstone tror vi inte det.
Vi är inte helt säkra på deras fortplantningsmetoder.
- Jag vill nog inte se den filmen. - Hursomhelst, lyssna,-
-det är mindre troligt att de försökte skapa andra vålnader-
-som att de försökte skapa en hybrid.
- Troligen som ett vapen. - En supervålnad? Precis vad vi behöver.
Det var hela vägen från bosättningen. Jag såg inga tecken av marinsoldaterna.
- De gick kanske tillbaka till Atlantis. - Nej, de skulle ha anropat oss först.
De måste ha stött på odjuret. De skulle annars ha svarat på anrop.
Om odjuret tog dem alla, då... då är det en otäck insekt... människa.
Ring oss ut.
- Nej... - Vad?
Rodney? Kontrollkristallen saknas.
Saknas? Kan du ringa ut?
Det är inte bara att fixa det, okej?
Kristallen är borta. Någon har tagit den så ingen annan ska kunna ringa ut.
Vänta här.
Elizabeth undrar nog varför vi inte hört av oss. Hon ringer för att få status-
-vi begär backup och ett skepp.
Vi vet inte när. Det kan vara timmar.
Vi är säkra här. Detektorn varnar oss för odjuret.
Hon har rätt. Vi kan sätta upp en, vad kallar du det... omkrets. Vänta ut det.
Vi lämnar inte utan marinsoldaterna.
Vi går tillbaka till bosättningen.
- Vad? - Jag känner något.
- Vålnader? - Jag är inte säker.
Rodney.
Nej. Nej, bara ett utslag. Fortfarande på väg mot...
... nej, nej, jag får in ett annat livstecken. Det kom från ingenstans.
- Hur är det möjligt?
- Kanske ett av äggen som kläcktes? - Kanske. Eller så finns det en sköld.
Kanske en marinsoldat?
Om det är en marinsoldat så är det Teyla känner av på väg mot honom.
De är nära.
Vad var det?
- Teyla. - Teyla!
Ronon!
John!
Vart tog hon vägen?
Jag ser två livstecken på väg från oss. En våning upp, fler lufttrummor där.
Sätt fart!
Vänta!
- De försvann. - Vad?
Livstecknen försvann precis. Det är som jag tror, det finns en sköld.
Vänta! Nej, vi kan inte följa efter dem.
Vad?
Det går fortare om du inte gör motstånd.
Michael.
Hej Teyla.
Sikta mot magen. Det är känsligare där, mjukare. Du dödar det om du träffar där.
Tack.
- Vilken väg? - Jag vet inte.
Den visar inget. Den är värdelös.
Hitåt.
- Är det du som gjort allt det här? - Allt det här?
Det här... experimentet.
Du mördade dem. Du lät insekterna livnära sig på dem.
Ett nödvändigt steg i processen.
Att skapa de odjuren? Varför gör du det här?
Minns du inte vårt senaste möte?
Hur du lämnade mig på den övergivna planeten?
Kupan som till slut räddade mig, visste att något var annorlunda.
De kände människan i mig. För dem...
...var jag oren.
Jag kom knappt undan vid liv.
Så nu befinner jag mig jagad av både människor och vålnader.
Så du kan förstå mitt behov av att skydda mig själv.
Att... överleva.
Det behöver inte vara så här. Du kunde ha levat med oss.
Som människa?
Mitt medvetande raderat av ert retrovirus? Nej.
Jag lever resten av mitt liv som jag själv väljer.
Men jag kan inte göra det ensam, så genom att ta min plats-
-från experimentet ni gjorde på mig-
-har jag kommit på ett sätt att vända processen.
Att skapa en varelse mer formidabel än någon vålnad.
Det började med livnärandet.
Jag lät en insekt stoppa i sig själv.
Att absorbera så mycket mänskligt DNA som möjligt.
Det ledde naturligtvis till döden för objektet.
Timingen av livnäringen var kritisk.
Försäkran att insekten la sitt nästa ägg snabbt.
Innan den genetiska materien kunde filtreras ut ur insektens kropp.
Embryot innehöll då tillräckligt med DNA att manipulera med.
Jag accelererade utvecklingen.
Förstärkte komplexiteten i fysiologin.
Flera justeringar fick göras. Många misstag skedde.
Tills jag slutligen fann den perfekta balansen mellan styrka-
-uthållighet... och återhämtning.
Ett perfekt djur att utföra mina befallningar.
Det är någon sorts säkerhetslåsning. Den som tog Teyla, triggade den.
- Vi måste öppna den. - Håll undan.
Försiktigt! Du kan väl ge en förvarning innan du börjar skjuta sönder allt.
Har du någon mer C4?
Jag såg hur du och ditt team förstörde inkubationsrummet-
-men jag tror inte det är det enda i det här komplexet.
Och tro inte att det är den enda planeten jag utför experimentet på.
Det är riktigt, hundratals av varelserna står snart under mitt befogande-
-och antalet ökar hela tiden-
-så länge jag har tillgång till mänskliga objekt.
Nu när du är här... så har jag det.
Okej, det var den sista C4. Vi får hoppas att det räcker. Redo?
Vad hände?
Okej, då går vi.
- En stor energi spik. - Vad betyder det?
Vi gick troligen genom en skyddad sektion av bosättningen.
Dina vänner kommer för att hämta dig.
De möter samma öde som dig. En efter en.
Andra kommer efter oss.
- Dr Weir skickar... - Bry dig inte om Dr Weir.
Hon tror att ditt team mött upp med Terananerna, och att allt är okej.
En av marinsoldaterna hon skickade för att hjälpa er var...
... snäll nog att skicka ett meddelande till Atlantis.
Michael, gör inte det här.
Efter vad du gjorde mig, två gånger,-
-hur kan du förvänta dig något annat?
- Det som hände på planeten... - Inga mer ursäkter!
Ert experiment misslyckades, så ni beslutade att döda oss.
- Vi hade inte något annat val. - Och nu är jag i samma situation.
Ni drev mig till det här.
Herregud!
Var är de andra?
Sheppard, här borta!
Hör du det där?
Det låter som insekter.
Kom igen.
Lägg ner den. Den fungerar ju inte här.
Ja. Jag trodde jag kunde kalibrera om den att ta in effekten...
Den är död.
John!
- Bra skott. Är du okej? - Ja. Det är Michael som gör det här.
- Michael. Vår Michael? - Lever han?
Ja. Han skapade varelserna för att bygga upp en armé av dem.
- Var är han? - Jag vet inte. Han stack när ni sköt.
Okej, vi måste göra en bra plan här.
- Det bästa är att döda honom. - Hallå, vänta en sekund!
Jag ska nog kolla arbetsstationerna.
- Det finns inte tid till det. - Som hur många, deras svagheter...
Okej. Teyla, du stannar med Rodney-
-Ronon och jag går efter Michael. Radiokontakt!
Det går inte! Skölden, minns du?
Lyssna, energispiken stör radion också.
Tja, ta ner skölden då! Nu går vi!
Gå ditåt, så går jag den andra vägen.
Vänta! Sätt vapnet på bedövning.
- Vad? - Vi behöver förhöra honom.
Nej, inget mer prat eller frågor. Jag tänker göra vad vi borde gjort tidigare.
- Ronon, lyssna. - Nej, lyssna på mig, John.
Allt det här med retrovirus var fel. Jag sa det, men ingen lyssnade.
- Det var en dålig idé! - Vi måste prova. Om det fungerat...
Men det gjorde inte det! Erkänn det.
Det gjorde allt värre. Hur länge ska du betala för det?
Otroligt hur mycket han har gjort på så kort tid.
Han är en ganska storproducerande liten rackare. Vålnad. Vilket som.
Hur ser han ut nu? Är han vålnad igen?
Inte riktigt. Det finns mänskliga spår i honom.
Utan tvivel var det orsaken till min förvirrande känsla av honom.
Du tror att hans mänskliga sida dämpar hans aggressioner lite.
Ja. Vi människor är inte aggressiva.
Åtminstone mindre aggressiva än...
Sarkasm. Ja, trevligt.
Det Michael gör, måste stoppas.
Vi får inte låta honom undkomma.
- Du predikar för kören, min kära. - Men jag förstår hans ilska.
Hans liv är förstört, han har inget hem eller familj.
- Hade han familj? - Jag vet inte...
... men jag har ofta undrat över vad han fick lämna när vi fångade honom.
Vi vet inget förutom att han var vålnad.
En mycket smart vålnad.
- Han kanske var forskare. - Ja, troligen en av deras bästa.
- Som du. - Tack.
- Vänta en minut! - Vad är det?
Jag tror jag kommit på hur man tar ner E.M gränssnittet till skölden.
- Sheppard, är du där? - Ja, jag är här.
- Jag har lyckats koppla ner skölden. - Jag ser det.
- Någon lycka med att hitta Michael? - Inga spår efter honom än.
- Fungerar detektorn för livstecken än? - Självklart.
- Åh, herregud! - Vad?
- Det är flera ton livstecken nära dig. - Tja, definiera ton och nära.
Några dussin och de är samlade.
- Fångar i en cell, kanske? - Eller värre.
Vad det än var, så är de frisläppta och på väg mot dig.
Sablar.
Fortsätt, rakt fram i tunneln.
Ronon bör komma runt hörnet... nu!
Det är inte Ronon.
Är det en av insekterna?
Michael!
Överste Sheppard.
Inte illa menat, men jag hoppades slippa se dig igen.
Jag hoppades tvärtom.
Ja, då så. Nu har du sett mig, säg dina farväl.
Men ge mig kristallen till DHD:n.
- Det tror jag inte. - Eller så dödar jag dig bara.
Om jag inte bedövar dig först.
- Även om jag vill stanna och prata... - Extraordinära, är dom inte?
- Din armé av insektsfolk? - Jag trodde du skulle vara imponerad.
Inte så mycket.
Som det är, fortsätter jag bara experimentet ert folk påbörjade.
Och efter det? Ta över hela galaxen?
Det är lite mycket, Dr elak.
Sheppard, varelserna närmar sig dig. Du måste iväg.
- Du och Teyla tar er till porten. - Vi möter dig där.
- Ge mig kontrollkristallen. - Jag kan inte göra det, Överste.
Bara så vi är överens. Jag har inga problem med att döda dig.
Och jag har inga problem med att dö...
... för även om du dödar mig nu...
... så dör jag vetandes att du och ditt team inte kom härifrån vid liv.
Gå!
- Repklättring gav mig brons i deltagarprogrammet.
Vad?
Fort, de kommer.
Det här är galet.
- Det är här de kom ut. - Vad?
Lufttrummor. På tiden vi använder dem.
- Michaels. - Utan tvivel.
- Tänker du samma sak som jag? - Om jag flyger det.
Hämta dig, Rodney, Teyla, vi använder dartens DHD att ringa porten med.
Jag tänkte, spränga det, men du har rätt, det här är bättre. Vi sätter fart.
Sheppard!
- Vänta! - Vad?
- Livstecken framför. - Sheppard? Ronon?
Det låter inte som det.
Livstecken bakom oss också. Närmar sig fort.
Vi är omringade.
Inkommande maskhål.
- Överste Sheppards ID. - Sänk skölden.
- Är du okej? Var är marinsoldaterna? - De överlevde inte.
Vad? Vi tvingades använda ett dartskepp.
Vi övergav det på en annan planet. Vi ville inte riskera portrummet.
- Vad hände Terananerna? - De är döda. Alla.
Vänta lite. Löjtnant Nagely sa att de flyttat till en ny bosättning.
Nej, Michael sände rapporten. Det var han som dödade Terananerna.
- Michael? - Jag berättar sen. Är Daedalus här?
Det är ute några dagar till. Hurså?
Vi behöver göra ett stopp på vägen.
Okej.
- Elizabeth? - Jag kommer från McKays labb.
Han har undersökt datat han lyckades ladda ner från Michaels experiment.
Har han sett hur många fler av de...
... där varelserna Michael hann skapa?
Inte exakt, nej, men Rodney tror att de är inom de hundra. Ja.
Och det verkar som om Michael har liknande labb på minst tre ställen till.
Det är otroligt hur fort han lyckats införliva vår vetenskap i sin egen.
- Vad är det? - Michael fann Terananernas bosättning...
... genom information vålnaderna hann ta ur vår databas...
... från vår lilla allians förra året.
Vi ledde Michael direkt till dem.
Överste Caldwell anropade. Han gjorde full avsökning av planeten. Ingenting.
Han avsökte bosättningen. Ingen Michael, inga varelser.
- Han har ringt ut. - Ja, han la tillbaka kristallen.
Rodney försöker ta reda på sista adressen som ringts ut, men...
... du vet ju hur lång tid det kan ta.
Ja, Michael har säkert täckt sina spår.
- Det kan du räkna med. - Vi behöver hitta honom.
Han är redan alldeles för farlig.
Jag är säker på att vi är nummer ett på hans lista.
Översatt av: Pedalen divxsweden.net
Text hämtad från www.UNDERTEXTER.se